I middelalderen oppsto en sport.
Like populær blant adel som blant ikke-adelige-
- selv om kun en ridder kunne delta. Sporten var turnering.
For en av ridderne, en forhutlet tidligere mester...
...innebar dette slutten.
Men for hans væpner William, var det bare starten.
- Skal vi hjelpe ham? - Han må meldes om to minutter.
- Ellers er han ute. - Lån meg de der.
- Høyre. Venstre. - Takk.
- Død. - Hva?
Tre mot null etter to lanser.
Bare Sir Ector sitter i sadelen, er seieren vår.
Han er død.
- Hva mener De? - Hans livsgnist er dekket av skitt.
Hans sjel har forlatt kroppen, men stanken er igjen.
Nei, nei...
Han sover. Vekk ham! Vi er et par minutter fra seier!
- Jeg har ikke spist på tre dager! - Det har ingen av oss gjort!
- Vi må hente en prest. - Han er ikke død!
Våkne, nå! Kom igjen!
Opp med Dem!
Forbannede klossmajor!
Roland...
Sir Ector må melde seg nå, ellers taper han dysten.
Han kommer.
Jeg rir i hans sted.
Ta av rustningen. Jeg rir i hans sted.
Slutt å sparke på ham! Hjelp meg med rustningen.
Hva heter De, William?
William Thatcher, si meg Deres navn!
Det er ikke Sir William. Ei heller greve, hertug eller kong William.
- Det vet jeg vel. - Kun adelsmenn får tevle.
En detalj. Vi snakker om mat. Vil De spise eller ikke?
Om de avslører Dem, må De betale en helvetes pris!
Vi får håpe at de ikke gjør det.
Visiret. Nå må vi skynde oss.
Stillingen er tre lanser mot null til Sir Ector.
Lord Philip av Aragon, er De klar?
Sir Ector, er De klar?
- Er De klar? - Jeg har trent med Sir Ector.
Bare som måltavle. De fikk aldri støte mot ham.
- Detaljer. - Bli sittende på hesten.
Han trenger tre poeng, og da må han slå Dem ut av sadelen.
Jeg vet hva man gjør, Roland.
Hele mitt liv har jeg ventet på dette øyeblikket.
På at Sir Ector skulle skite seg i hjel?
- Inn med lansen... - Inn med lansen!
- William, lever De? - Vi vant!
Slutt! William, hører De meg?
- Vi vant! - Han puster! Han puster!
Sir Ector.
Sir Ector, ta av Dem hjelmen.
Milord, det siste treffet trykket inn hjelmen, så jeg ikke får den av.
Han sier at det siste treffet...
Her har vi seierherren, milord.
- 20. - Nei, ti.
- 15. - Avtale.
Takk skal De ha.
15 sølvfloriner. Fem til William...
...fem til Wat og fem til Roland, som skal rake veien til England.
Jeg skal rett til puben. Ålpai, brieost...
...kaker med peppermyntekrem.
- Vi kan gjøre dette her. - Vi gjorde det og vant.
Jeg mener at vi kan gjøre dette på ordentlig og bli mestere.
Gi meg pengene.
Gi meg pengene nå.
Én til Dem.
Og én... til Dem.
Da har vi 13 igjen.
De går til trening og utstyr.
Det er turnering i Rouen om en måned, der premien er større.
Om en måned kan vi være rike og berømte!
Eller ligge i en grøft som Sir Ector. Nei takk, jeg vil hjem.
Kaker, kalveboller med dill... Jeg tar mine penger nå.
Vent! De går i feil retning!
- De er nybegynner på dyster. - Det gjelder bare å være modig.
Jeg har en måned på meg til å lære meg teknikken.
- Jeg er en mester med sverdet. - På trening, ja.
- De er ikke av adelig byrd. - Vi får lyve.
Hvordan tror De adelsmennene ble adelige fra starten?
De tok sin tittel ved hjelp av sverdet. Jeg gjør det med en lanse.
- En butt lanse. - Hva så? En kan endre sin skjebne!
Jeg vil ikke leve resten av livet uten å være noen.
Vi kommer til å ende i galgen!
Vi er bondesønner. Ære og rikdom er ikke noe for oss!
Men drømmen om å spise seg mett kan bli oppfylt!
Kan dere ta pengene, får dere dra tilbake til England.
Kan dere det ikke, blir dere med meg.
Se, penger er ikke det viktige.
- Der ser De hvor sulten jeg er! - Pokker ta magen din, Wat!
Roland, vær så snill.
Med 13 floriner kan tre menn forandre sine skjebner.
- Gud elsker Dem, William. - Ja. Ingen andre gjør det.
- Uflaks. - Han blir bare dårligere.
Bytt!
Der ser De hvor farlig det er!
Fortere! Fortere, Roland! Kom igjen!
- De bommet. - Han har gjort det mange ganger.
Jeg antar at det betyr at vi bør gjøre det igjen.
Kom igjen.
- Kom nå, mine ponnier. - Gi ham juling!
- Raskere! Tenk på balansen. - Saktere. Ikke vingle.
Jeg tok den!
Når som helst...
Bra!
- Det er min tur til å ri. - Nei, ikke ennå.
Dessuten kan neppe min væpner ri mens jeg går.
Det gir jeg ikke ei heksetann for! Det er min tur nå!
Ingen rir. Hesten er gammel og trøtt. Vi må spare på ham.
God morgen.
- God morgen. - Sir?
- Hva gjør De? - Jeg trasker.
De vet, å traske...
Det er en langsom, trist, men bestemt gange-
- av en mann som har tapt alt utenom impulsen til å marsjere videre.
Er De blitt ranet?
Interessant spørsmål. Ja, men samtidig et rungende "nei".
Det er snarere et slags ufrivillig fattigdomsløfte.
På den andre side representerer traskingen stolthet-
- og tro på den allmektige Gud.
Kristus, redd meg fra mine gjenvordig...
...heter.
Hvem er De?
Lilium inter spinas. Lilja blant tornene.
Geoffrey Chaucer er navnet. Forfatter av yrke.
Chaucer? Geoffrey Chaucer, forfatteren?
- Hva da? - Forfatter.
Jeg skriver med blekk på pergament. For en penny skriver jeg hva De vil.
Stevninger, dekret, påbud, fullmakter, adelsbrev...
Jeg har også skrevet dikt når jeg får ånden over meg.
Dere har antakelig lest min bok Hertuginnens beretning.
- Nå vel... Det var en allegori. - Hver og en gjør som han vil.
Sa De "adelsbrev"?
Ja, det gjorde jeg.
Og hvem er dere, mine herrer?
Jeg er Sir Ulrich von Lichtenstein fra Gelderland.
Dette er mine trofaste væpnere: Delves fra Dodgington...
...og Fowlehurst fra Crewe.
Rikard Løvehjerte. Gleder meg.
Nei, jeg er Karl den store eller Johannes Døperen!
Vokt Deres tunge, sir, om De vil beholde den!
Når jeg ser den, så tror jeg, Sir Ulrich.
Takk... Geoff.
Var det alt, herr Naken? Vi må gå videre.
- Skal dere til turneringen? - Er ikke dette veien til Rouen?
Det gjenstår å se. De begrenser deltakerantallet i Rouen.
Det kreves fire generasjoners adelskap på begge sider av slekten.
Adelsbrev må kunne presenteres.
Hør her. Kle meg, sko meg og for Guds skyld fø meg-
- og la meg ri et stykke, så skal jeg ordne adelsbrev.
- Adelsbrev. - Vi trenger ham.
- La meg skjøtte dette her. - Oppfør Dem pent.
Om De... forråder oss...
...kommer jeg til å vende ut og inn på Dem-
- til Deres innvoller blir utvoller!
Jeg skal vri om... og slite ut...
Smerte!
Stor smerte!
Turneringsfeltet Rouen
Sir Ulrichs morfar var Shilhard von Rechberg...
...sønn av hertug Guelph, sønn av Ghibellines, sønn av Wendish.
- Wendish arvet... - Takk, herold.
Seks generasjoner er mer enn nok. Vis meg adelsbrevet.
I hvilke grener skal lord Ulrich delta?
Først møter han Roger lord Mortimer.
Takk, mine herrer.
Ufattelig! De lyktes, Chaucer.
Takk. Det trodde jeg aldri.
Ingen årsak, William. Nå vil jeg se meg omkring.
Vær min herold, så får De en del av gevinsten.
Om De ikke har noe imot det, så går jeg og slår lens.
Jeg gikk meg ut fra Cheapside
For å søke lykken
Jeg gikk langs Themsen
Gjett om det stinket
Der traff jeg en fager tøs
Hun sa hun het Nell
Skjell eller kveld rimer på Nell.
- Vil De snakke med meg? - Å snakke...
Sir, mitt kjønn utmerker seg ved dets taushet.
Jeg vil høre Dem tale, om det så koster meg ørene.
Bra, for jeg ønsker ikke taushet i mitt liv.
Si meg Deres navn.
- Ville De bry Dem om jeg var stygg? - Ja visst!
Jeg mener nei, jeg mener...
De skjender Guds hus!
- Si meg Deres navn. - Hva skal De med det, Sir Jeger?
Jeg er blott en rev for Dem.
Da får min skjønnes navn være Rev, til jeg får vite Deres navn!
Han er iallfall stilig.
Finner ikke damene dette sjokkerende?
Naturligvis, milord. Jeg ler kun for å holde tårene borte.
Skjønnhet er en forbannelse.
Be om at De vil eldes raskt, slik at De bedre kan tjene Gud.
Det gjør jeg, milord. Hele tiden.
Gud, hvorfor har du forbannet meg med dette ansiktet?
Guds vilje har en hensikt som iblant er uutgrunnelig for oss.
For en fin ring!
Sir Ulrich von Lichtenstein-
- beseirer Roger lord Mortimer i første dyst.
Rolig, ellers tror de at jeg aldri har brutt en lanse før.
- Det har De ikke heller! - Ulrich har brutt tusener av lanser.
- Nå skal De inn i sverdringen. - Rustningen er løs.
- Fanken, jeg kan ikke løfte armen! - Vi rekker ikke å ordne det nå.
To grener var et mistak. Jeg rekker ikke å puste.
- Jeg trekker meg fra sverdtevlingen. - Men sverd er Deres beste gren.
Men premiene og prestisjen er større i dysten.
Ulrich von Lichtenstein? Simon Stevningsmann.
Jeg må til sverdringen.
Jeg må holde Dem tilbake på grunn av Deres herold.
De var ikke blitt ranet.
Jeg har et spilleproblem. Jeg rår ikke over det.
Og disse menneskene...
...spiller bokstavelig talt skjorta av en.
Hva vil De at vi skal gjøre?
Han sa at De ville betale oss.
- Hvem er De? - Peter.
En ydmyk avlatskremmer og leverandør av religiøse relikvier.
- Hvor mye skylder han Dem? - Ti gullfloriner.
Din oppløpne idiot!
- Smerte! De skal kjenne smerte! - Wat, la ham være!
Hva ville dere gjort ham om jeg nektet å betale?
Vi ville, på Guds vegne-
- la ham betale med sitt kjøtt, så han forstår-
- at hasardspill er en synd.
Hjelp meg... Vær så snill, Will...
Vil De være så snill å hjelpe meg, Sir Ulrich?
Jeg lover at De ikke vil angre.
Jeg har ikke nok penger.
Slipp ham og gi ham hans klær tilbake.
- De skal få Deres penger. - Avtale.
De løy!
Ja, jeg løy. Jeg er forfatter!
Jeg tøyer sannheten. Her er Ulrich von Lichtenstein!
Det er for sent. Han skal inn i ringen nå.
Sir Ulrich forsvarer seg først.
- De får ikke la ham treffe Dem! - Hold kjeft!
To treff for Sir Walter Loring!
Sir Ulrich angriper!
- Nå er det Deres tur! - Kom igjen!
Jeg lærte ham det!
Sir Ulrich vinner med fem treff mot to!
Ja! Se på Ulrich!
Den harde klippen!
Som en vind fra Gelderland sveiper han forbi!
Langt fra sitt hjemland søker han ære og berømmelse!
Vi går i hans turbulens' hage!
Ja!
- De er mester! - I sverdfektning!
Vil dere ta på ham?
Vi har ingen penger til smeden.
Jeg lover å betale senere...
Nei! Penger!
- Unnskyld meg... - Penger først, ikke løfter!
- Unnskyld meg, sir. - De kan spørre der borte.
- En kvinne? - Tiggere kan ikke være kresne.
Takk.
- Unnskyld meg. - Jeg arbeider ikke gratis.
- Min rustning er i stykker. - Det er Deres problem, ikke mitt.
Hver svettedråpe har sin pris.
Det var like bra. De sa at jeg var dum som gikk hit.
- Hvem? - De andre smedene.
Sa de at jeg ikke duger fordi jeg er kvinne?
Nei da. De sa at De var god med hestesko, men dårlig med rustninger.
Kattekjøtt! Varm vin!
- Milady, jeg vil seire til Deres ære. - Nei, jeg skal gjøre det!
Får jeg presentere grev Adhemar, dystmester i Saint-Emilion.
Alt annet glemmes når jeg står foran kristenhetens vakreste kvinne.
Kjemper De bare på liksom, eller er De med i krig også?
Jeg leder de frie styrkene. Min armé er nå i Sør-Frankrike.
Geoff, der sitter mitt hjertes dame.
- William, De sikter for høyt. - Det er eneste måten jeg kjenner til.
- Konsentrer Dem! - Hva skal jeg si til henne?
- Hva syns De om dysten? - Den er så abrupt.
- Og jeg forstår ikke reglene. - Da skal jeg utdanne Dem.
En dyst avgjøres med tre lanser.
Ett poeng for å bryte en lanse mellom midjen og halsen.
To poeng om man bryter lansen mot hjelmen.
Men oftest glir lansen av hjelmen og forblir ubrutt.
Tre poeng om motstanderen støtes i bakken.
Den som lykkes med det, får også motstanderens hest.
- Hender det at ridderne dør? - Lansenes spisser er butte.
Men selvsagt kan ulykker inntreffe.
Selv har jeg aldri blitt støtt ut av sadelen.
Ikke jeg heller.
Deres navn, milady. Jeg må få vite det.
- Sir Jeger, De holder frem. - Kanskje har ikke engler navn.
Bare vakre ansikt.
- Hvem er De? - Jeg er... hm...
Har De glemt Deres navn, eller heter De "Sir Hm"?
Ulrich von Lichtenstein fra Gelderland.
Jeg ville også glemt et sånt navn.
Deres rustning, sir.
Den er virkelig antikk. De kan skape en ny mote om De vinner.
Da kan min farfar bære sin rustning offentlig igjen.
Og et skjold. Så pikant.
Noen fattige riddere er knapt edlere enn bønder.
Sønn av Sir Wallace Percival, tredje earl av Warwick.
Mitt herskap...
...det er en ære å få presentere min herre, Sir Thomas Colville!
De er god.
De er meget god.
Ærede herskap...
...og alle andre som ikke sitter på en pute...
I dag, i dag...
...kan dere oppfatte dere som jevnbyrdige!
Siden dere alle kan skatte dere like lykkelige!
For jeg har den æren...
...privilegiet og gleden...
...av å presentere for dere en ridder falt etter riddere!
En ridder hvis aner strekker seg lenger tilbake enn Karl den store!
Jeg traff ham første gang på et fjell utenfor Jerusalem-
- der han ba til Gud-
- om tilgivelse for å ha drept en sarasener med sitt sverd!
Han overrasket meg ytterligere i Italia da han reddet-
- en farløs skjønnhet fra å bli skjendet av sin tyrkiske onkel!
I Grekenland-
- tilbrakte han et år i taushet-
- bare for bedre å forstå lyden...
...av en hvisking.
Så uten ytterligere broderinger og vesen-
- presenterer jeg sjelefredssøkeren...
...den italienske jomfruens beskytter...
...iverksetteren av Herren vår Guds vilje, den eneste i sitt slag:
Sir Ulrich von Lichtenstein!
Takk skal dere ha. Jeg er her hele uken.
- Det var annerledes. - Vi skal feire våre ulikheter.
Men kanskje ikke offentlig.
- De... - Jeg kan vente meg å få juling.
Ja...
Jeg fanget deres oppmerksomhet. Nå får De vinne deres hjerter.
- Meget bra. - Så hun på?
- Så hun meg? - Ja visst.
- Så hun hvilket støt jeg fikk? - Ja.
- Ble hun urolig? - Hun holdt på å besvime.
Colvilles teknikk er perfekt. Jeg har aldri sett ham før.
Men Lichtensteins teknikk er simpel, han mangler helt stil-
- men han er fryktløs.
På hvilken måte?
Fliser fra lansen kan trenge inn i den smale åpningen på visiret.
De fleste snur seg bort i siste sekund.
Da ser en ikke motstanderen, men verner øynene. Ulrich gjør ikke det.
Han slipper ikke målet med blikket.
En sann jeger.
Sir Ulrich...
...jeg har fått nok.
Men jeg har aldri gitt opp før. Jeg vil bevare min heder.
Uavgjort. Colville er skadet.
Colville trekker seg ut. Ulrich går videre.
Hvorfor avgjorde ikke Ulrich?
Han viser nåde.
Da viser han svakhet. Det er det nåde er.
For seierens skyld, William, sov nå.
Jeg får ikke sove.
Kjærligheten har gitt meg vinger, så jeg må fly.
Jeg kan ikke forklare det.
Jeg føler meg som en poet.
Mulig det, men De låter som en idiot. De vet ikke navnet hennes engang.
Hennes navn?
Hennes navn er Afrodite.
Calypso. Venus. Velg selv.
Kvinner gjør en svak.
En svak mann kan ikke vinne.
- Men hennes øyne... - Konsentrer Dem!
Grev Adhemar hilser.
Han sa at han skulle vinne turneringen til Deres ære.
Han har vunnet mange, for sin egen skyld og til sin egen ære.
Det betyr ingenting å si at han vinner dem til min ære.
- Han ønsker å tale med Dem igjen. - Ikke for å høre hva jeg sier.
Adhemar vil at hans kvinne skal tie.
Vil De gjerne at Sir Ulrich skal vinne turneringen til Deres ære?
Nei.
Og han er den eneste ridderen som ikke har lovd å gjøre det.
Sir Ulrich von Lichtenstein...
Jeg skulle ønske han vant mitt hjerte.
Fortryllende...
Jeg har aldri sett grev Adhemar tape.
Beseire ham, så får De se det med egne øyne.
Min herre!
Sir Ulrich.
- Christiana. - Milady vil at De skal bære denne.
Naturligvis.
Hun ba meg også hilse og si at hennes navn...
...er Jocelyn.
- Au revoir. - Au revoir.
Å, Jocelyn...
Konsentrer Dem!
Jeg får ikke puste.
Han har overhodet ingen stil. Men det er han ikke alene om.
- Rene slegga! Utrolig! - Men ikke perfekt. Han sikter høyt.
Vri skuldra tilbake når De treffer.
Men om han treffer venstre side, så knuser han meg.
Det er verdt å gamble om.
William?
William, kom hit.
Opp med deg.
En dag skal jeg bli ridder.
En taktekkers sønn? Ridder? Tror du at du kan endre skjebnen?
Kan man forandre sin skjebne, far?
Ja, William. Alt er mulig bare man har stor nok tro.
Sett Dem opp.
De har meget å lære, Ulrich.
Oppsøk meg når De er en verdig motstander.
Jeg skal jule opp ræva di!
- Bravo, milord! - Din drittsekk!
Gå og ta hånd om Ulrich.
Bravo, milord. En ærefull seier.
Milady, jeg tror denne er Deres.
Vinner i strid med stikkvåpen: Pandolfo Malatesta.
Vinner i sverd til fots: Ulrich von Lichtenstein.
Vinner i dyst og turneringsmester:
Adhemar, greve av Anjou.
Hyll nå våre mestere!
Neste gang kommer De til å se opp til meg liggende på rygg.
De er blitt veid, De er blitt målt-
- og De holder ikke mål.
- Fortsett å vinne sverdfektingen! - Jeg stiller ikke opp i det mer.
- Det er jo Deres beste gren! - Jeg vil bli turneringsmester!
Ti floriner. Dette dekker gjelda.
Det er terningspill i kveld, Chaucer. Vil De prøve lykken?
- Har De tilstrekkelig med klær? - Gå, jeg er ferdig med dere.
Blott min hevn gjenstår.
Hva i all verden kan De gjøre mot oss?
Jeg skal kle av dere i bokform. Hver kvise, hver brist skal avsløres.
Jeg var naken for en dag. Dere forblir avkledd i evighet!
Jeg har en følelse av at vi treffes igjen.
Her, smed, ta hva vi skylder Dem.
Rustningen De bærer var ikke lagd for Dem, eller hva?
- Hva så? - Jeg kan lage en rustning til Dem.
- Hva ville det koste? - La meg bare bli med til Paris.
Vi ferdes alene. Ta Deres gull og gå.
- Løs inn dette. Vi må pakke. - Hvorfor så travelt?
Neste turnering er om en uke. Vi kan gå dit og la hesten hvile.
De må gå på banketten og danse og vise Dem fram.
Så Adhemar kan le av meg? Nei!
- Jo! - Nei!
Milady ønsker å vite fargen på Deres herres tunika i kveld.
- Hans tunika? - Så hun kan matche hans farger.
Vi må dessverre meddele at han ikke kan...
Herold, svar ikke når De ikke vet svaret!
Væpner, svar henne. Hvilken farge har kveldens tunika?
Grønn...
Med et lysegrønt mønster...
...med treknapper.
Det skal jeg hilse milady og si.
- Dette er katastrofe! - Vi skal nok finne noe som passer.
Det er ikke problemet, Roland.
Jeg kan ikke danse.
Og en og to og tre og fire.
Hånden skal være lett som en fugl på en gren.
Og en og to og tre og fire.
Wat får ikke føre, han følger som en jente.
Og en og to og-
- snurre, snurre, snurre.
Og en og to og dere gjør feil.
Og en og to og tre og fire.
Slå meg om De vil for De slår som en hva...?
- En jente. - Nå holder det!
- Wat, ro Dem ned! - Han begynte!
- Kan De bedre selv? - Det er klart.
- Vis oss. - Nei.
Skal jeg sy denne, får De lære Dem å danse, og be henne pent.
Tilgi meg, Kate.
Jeg lurte på om De kunne vise oss hvordan man danser.
- Vil De være så snill? - Vær så snill?
Og en og to, tre og fire.
Fem, seks, sju, bytt partner.
Og en, to, tre, fire...
...fem, seks, sju. Polonese.
Og en...
De skal vel ikke ha håret slik?
Kan jeg ha det på noen annen måte?
Sir Ulrich, De er meget stilig.
Jocelyn, De er...
De...
De minner meg om Bibelen.
Da Gud stanset solen for å gi Josva tid til å beseire amorittene.
Jeg forstår ikke.
Om jeg kunne be Gud om én ting...
...så skulle det være å stanse månen.
Stanse månen og gjøre så denne kvelden...
...og Deres skjønnhet varer evig.
Hva slags dans vil De ha? En coranto?
Eller en basse-dans?
Sir Ulrich.
Kan De ikke vise oss en dans fra Deres land?
Vis oss en dans fra Gelderland.
Ja. Gelderland.
Den minner om en farandole...
...men med visse forskjeller.
Man bukker.
Og...
Still dere opp.
- Hva er det? - Jeg vet ikke.
- Den er for liten og for lett. - Han blir knust, drept.
Nei, jeg har oppdaget en ny måte. Den er tynnere, men like sterk.
- Hva er dette? - Min signatur.
I fall en annen ridder blir imponert av min rustning.
Rør Dem og kjenn hvordan det føles.
- Til slutt blir jeg truffet. - Og da dør han.
Har De i det minste mot til å prøve den?
Hvordan gikk det?
Jeg kjente ingenting!
Turneringsfeltet Lagny-sur-Marne
- Hvem er det? - Piers Courtenay.
Han har satt opp skattene tre ganger i år for å ha råd til turneringen.
Hans undersåtter sulter mens han fråtser på banketten.
Det er nok sant.
Ulrich von Lichtenstein.
Greve Adhemar, sønn av Philippe de Vitry...
...sønn av Gilles...
...de frie herrenes leder, sin manndoms forsvarer...
...et lysende eksempel på ridderlighet og champagne.
Bra jobbet! Bravo!
Studer Adhemar nøye. Vi skal finne en svakhet.
Min herre, Sir Wallace Percivals andre sønn.
Det er meg en stor ære...
...å få presentere...
Det er Edvard, milord. De er sikre på det.
...den navnkundige Sir Thomas Colville!
Adhemar trakk seg!
- Det kan bare bety én ting. - Kongelighet...
Jeg skal se hva jeg kan få rede på.
- Forbered å ta ned flagget. - Nei, ikke ennå. Hør på meg.
- Musikere, fanfare! - Jeg må tale med min herre.
Da får De skynde Dem.
Vent! Vent!
Colville er Edvard, Svarte prinsen av Wales, Englands blivende konge.
- Han er forkledd, som jeg. - Han har beseiret alle fiender.
- Han har aldri tapt et slag. - Vi vet hvem han er!
De må trekke Dem. Meddel det, Geoff.
Gi meg lansen!
Lanse!
Milde makter...
Dysten ble uavgjort!
- De risikerer å skade en kongelig. - Han utsetter seg selv for risken.
Bra kjempet, Sir Ulrich, akkurat som i Rouen.
I like måte... prins Edvard.
- Visste De hvem jeg var? - Ja.
- Likevel red De? - Jeg er ikke den som trekker meg.
Ikke jeg heller.
- Men iblant hender det. - Ja, det gjør det.
- Lykke til i turneringen. - I like måte.
Seierherre i dysten og turneringsmester:
Ulrich von Lichtenstein.
Smelt det, selg det, gjør det De må gjøre.
- De er jo mester! - Ikke før jeg beseirer Adhemar!
Sir Ulrich.
- Hva skal De ha på Dem i kveld? - Ingenting.
Da skal jeg matche Deres kledning.
- Blir De aldri lei klær? - Hun taler om å kle av seg.
Kronbladene skjenker blomsten sin skjønnhet, ikke sant?
- En blomst duger ikke til noe. - Ikke?
Man kan ikke spise en blomst. En blomst holder en ikke varm...
Og en rose har aldri slått en mann ut av sadelen heller, eller hva?
De er bare en dum jente, ikke sant?
Heller en dum jente med en blomst enn en dum gutt med hest og kjepp!
Adjø.
Det heter faktisk lanse. Men hallo...
Jeg har nyheter. Adhemar er blitt tilbakekalt til de frie styrkene.
Den svarte prinsen befalte det. Han kan bli borte hele sesongen.
Først Jocelyn og nå Adhemar.
- Bra gjort. - Ja, bra gjort!
Hva da?
Søndre front Slaget ved Poitiers
Turneringsresultatene, milord.
Ulrich... Ulrich...
...Ulrich... Ulrich...
...Ulrich... Ulrich.
Geoff... Jeg må skrive et brev.
"Kjære Jocelyn..." Nei. "Min kjæreste Jocelyn..."
"Jeg savner Dem..." Var det galt?
De bestemmer. Det er Deres begravelse, Deres brev, mener jeg.
- Si noe om hennes bryster. - Si at De savner dem.
Hennes bryster?
Jo da, men jeg ville heller forsøke å løfte blikket noe.
- Savner jeg hennes hals? - Høyere. Sikt mot stjernene.
Månen, i det minste. Hennes bryster var ikke så imponerende.
Månen?
"Det er en merkelig tanke-
- at en måned har gått siden jeg så Dem sist.
Jeg har sett nymånen, men ikke Dem.
Jeg har sett soloppganger og solnedganger, men ikke Deres ansikt."
Det er meget bra, William.
Jeg kjente ei jente en gang som...
Hun knuste mitt hjerte, men jeg pleide å si...
"Bitene av mitt sprukne hjerte er så små at de passerer et nåløye. "
Han skriver som om jeg var død.
Han er også døende.
Hun lagde mat til hertugen av York.
Jeg savner henne som solen savner blomsten.
"Jeg savner Dem som solen savner blomsten.
Som solen savner blomsten i den mørke vinter.
Uten skjønnhet å rette lyset mot-
- blir hjertet hardt som den kalde verden Deres fravær forviste meg til."
"Neste gang tevler jeg i Paris.
Det blir tomt og kaldt der uten Dem."
Det er bra.
Nå kreves bare en bra avslutning.
Med "håp". Kjærlighet må slutte med håp.
Min mann, måtte han hvile i fred, sa noe jeg aldri glemmer.
"Håpet er min ledestjerne...
... som hjelper meg gjennom dagen og ikke minst natten.
Håpet at jeg ikke for siste gang har hvilt blikket på Deres skjønnhet."
Avslutt brevet med: "Med all min kjærlighet. William."
De mener vel "Ulrich"?
"Med all min kjærlighet-
- forblir jeg Deres hjertes ridder."
Min herre håpte at De kanskje kunne besvare brevet på noe vis.
Kykkeliky! "Jeg skal ikke fornekte ham."
Likedan andre gangen. Men tredje gang: "Jeg fornekter ham."
Ingen Adhemar.
Ingen Adhemar...
Wat!
Traff De henne? Leste hun brevet?
- Ja og ja. - Og?
Hun kommer til Paris!
Sendte hun med noe til meg? Et brev? En gave?
En gave? Visst gjorde hun det?
Ja... Jeg mener...
Hva er det? Gi meg den.
Ja!
Hun... Hun ba ham... Det betyr at... Ja!
Cinquante. Det er en jevn og bra sum.
De vedder på at en franskmann vinner turneringen.
- Men innsatsen er 50 floriner. - Det er jo alt vi har.
- Ulrich mot alle franskmenn her? - Han har vunnet fire ganger på rad!
- Dessuten er ikke Adhemar her. - Men John Beaumont er her.
Grev Theobald, Philip av Burgund likeså. De er alle mestere.
En engelskmann vinner ikke denne franske turneringen!
Engelske bein står ustøtt på fransk mark!
De kan holde kjeft der borte!
Kom igjen! Vinner vi, kan jeg kjøpe et vertshus.
- Jeg kan vie meg til å skrive. - Jeg kan kjøpe en smie.
Engelske mager tåler ikke fransk vin!
Jeg er så nære ved å jule Dem opp! Pass Dem, Quasimodo!
Jeg vil bare hjem. Jeg har så det holder i mengder.
Dessuten er selveste paven franskmann!
Det får så være, men Jesus er engelskmann! Vi antar veddemålet!
Han vinner nå når prinsessen er her.
Han er blond! Han har kransen! Han slår Dem med lansen!
Lichtenstein! Lichtenstein!
Han er blond med stødig hand! Han er fra Gelderland!
Gelderland! Gelderland! Gelderland!
- Tror De han kommer? - Like sikkert som at solen står opp.
Foretrekker De katedraler?
Jeg kom for å skrifte.
Og for å se de malte vinduene som lyser opp en trist, grå verden.
- Er det ikke slik? - De er vakre.
Jeg føler det samme for brevet De sendte.
Snakk til meg. Si de ord De skrev.
Jeg skal vinne turneringen til Deres ære.
Jeg skal i Deres navn. Jeg beseirer alle til Deres ære.
Deres skjønnhet skal reflekteres i min arms styrke og min hests lender.
- Det mener De ikke? - Jo.
- Virkelig? Hestens lender? - Ja.
- Jeg vil høre poesi, Ulrich. - Jeg er ikke klar for det.
Jeg er klar. Hvorfor skal alltid kvinnen følge mannens skjema?
Mannen har flere plikter og...
...mannen har flere krav.
- Er det slik? - Ja! Kanskje...
- Ikke? - Jeg krever poesi!
Jeg vil ha poesi og jeg vil ha det nå.
Deres bryster...
...er under Deres hals...
Jocelyn, hvordan skal jeg bevise min kjærlighet til Dem? Hvordan?
- Er det et oppriktig spørsmål? - Ja.
Om De vil bevise Deres kjærlighet, så skal De gjøre Deres verste.
Mitt verste? Hva mener De?
I stedet for å vinne og hedre meg gjennom Deres navnkundighet-
- skal De gå imot Deres natur og gjøre Deres verste og tape.
Det beviser bare at jeg er en taper!
Det vil vise Deres kjærlighet til meg og motsi Deres egenkjærlighet.
De ville underkaste Dem kjærlighet og ikke Deres egen vilje.
- Kvinne, tyst! - Ikke be meg. Og spar ham!
Forsvinn herfra nå! Forsvinn!
Hvordan lyder Deres svar?
Jeg akter ikke å tape!
Da elsker De meg ikke.
Den italienske jomfruens beskytter...
...lansen som beveget Frankrike...
...riddernes ridder!
Konge for en kveld i La Rochelle!
Iverksetter av Guds vilje!
Den eneste i sitt slag:
Sir Ulrich...
...von Lichtenstein!
Gud, så god jeg er!
Hans hests lender...
Der han kommer fra, betyr kanskje det kjærlighet.
- Hva gjør De? - Taper.
- Jeg forstår ikke. - Ikke jeg heller.
Han elsker meg.
Er De blind? Så De flagget?
- Ja, jeg så det. - Nå vet jeg det!
De taper med vilje i starten for at seieren skal bli mer dramatisk!
Jocelyn ba meg tape for å bevise min kjærlighet.
- Skulle ønske De var blind i stedet. - Alle kvinner vil bare ha bevis.
- Bevis for hva? - For ikke å ha åpnet seg forgjeves.
- Jeg har ikke rørt henne. - Hvorfor holder vi da på slik?
Fordi!
Fordi... jeg elsker henne.
- Jeg kommer til å miste alt! - Det er slik i hasardspill.
Kjenn smerte!
Men det er meget romantisk.
- Er De kvinne eller smed? - Iblant er jeg begge deler.
Kom igjen.
Ingen har vunnet alle sine dyster ennå.
Om De vinner resten av Deres dyster og de andre slår hverandre-
- så kan De nå finalen.
- Rustningen har bevist at den duger. - Har De bevist Deres kjærlighet?
Wat, husker De kirken som liten? Skrekken og lidenskapen.
Hun vekker de samme følelser i meg.
Derfor tilber jeg Jocelyn og ingen annen.
William, det er blasfemi.
- Måtte jeg brenne i helvete. - Trekk Dem.
Da taper De. Men ta ikke imot mer bank.
Milady hilser og sier at om De elsker henne...
Ja da, jeg må tape. Ser hun ikke på?
Hun sier at om De elsker henne, så taper De ikke mer.
Om De elsker henne, vinner De turneringen.
- Der står Deres kjærlighetsgudinne! - Og som jeg hater henne.
- Jeg begriper meg ikke på kvinner. - Ikke jeg heller, men de forstår oss.
Men kanskje ikke Dem.
Ja! Kvinner...
...48... 49... og 50!
Takk, mine herrer. Det var en glede å gjøre forretninger med dere.
Velkommen til London. Kanskje til verdensmesterskapet?
Ikke se så trist ut. Her, jeg byr på et glass.
Han er rask når han det trenger, han håver inn penger! Lichtenstein!
Guinevere kommer til Lancelot.
Ta vel hånd om ham, milady.
- Vi savnet Dem på banketten. - "Vi"?
Jeg.
Jocelyn... Deres premie.
Min premie?
Jeg er ikke verdig noen premie.
Hvem er det da?
Min tjenestepike sier at Deres væpnere iblant kaller Dem William.
Er det sant, Sir Ulrich?
Ja... Ja, det er sant.
Jeg bryr meg ikke om Deres navn.
Bare jeg kan kalle Dem min mann.
Jocelyn, jeg er jo Deres mann.
- Au... Forbannede jente... - De trenger en feltskjær.
Han sier at jeg overlever, men det føles ikke slik.
Jeg er årsaken til Deres smerte.
Ja, det er De.
Selv om... min far...
...lærte meg å ta det onde med det gode.
Det gode De taler om...
...kommer jeg til å være årsak til det også?
Hvor lenge har De vært hjemmefra? Jeg har vært borte i et halvt år.
- Jeg har vært borte i to år. - Tre år.
Fem. Fem lange år.
William?
Tolv. Tolv år.
Så han skal være lærling?
- Hvor lenge? - I sju år.
Sir Ector?
Jeg er taktekkeren. Vi har snakket sammen.
Ja, det husker jeg. Er dette gutten?
Stig fram, så jeg får se på deg.
Vær forsiktig med den, Roland!
Er du redd for meg, gutt?
Har du de fleste tennene?
Få se på armen. Er du sterk?
Han er mager som et fugleskremsel.
Men det er to i ham.
Jeg kan vise deg en verden full av eventyr-
- og underverk som du ikke engang har kunnet drømme om.
Kan du pakke min hest og lede den?
Ta farvel med din far, så vi kommer oss av gårde.
Han er en ekte ridder, William. Lær deg så mye du kan av ham.
Det er alt jeg kan gjøre for deg.
Gå nå og endre skjebnen, så du får et bedre liv enn meg.
Roland, vis gutten hans plikter.
- Far, jeg er redd! - For hva da?
- Jeg vet ikke veien hjem! - Du følger bare dine føtter.
London...
Verdensmesterskapet
Kom igjen nå, London!
- Adhemar er her og skal tevle. - Er han lei av å krige?
Den svarte prinsen befalte ham å oppløse sin armé.
De festet og plyndret...
...stjal, myrdet og skjendet kirker.
De begikk de eldste synder på de nyeste måter.
Vi møtes altså igjen, Sir Ulrich. Og det i verdensmesterskapet.
Som jeg sa, De kommer til å se opp til meg liggende på ryggen.
Begrav fortiden.
De har lyktes godt i mitt fravær både på og utenfor feltet.
De har vunnet priser, hester, kvinner.
- Er det slik De rangordner dem? - Vanligvis, med få unntak.
Hun er vakker, ikke sant?
Et riktig fullblodstrofé, ikke sant?
- De taler om henne som en måltavle. - Er hun ikke det?
Nei.
Hun er pilen.
Jeg har innledet forhandlinger med hennes far.
Jeg akter å ta henne til min hustru.
Hun skal bli satt i sadelen og plassert på min mantel.
Måltavle eller pil spiller ingen rolle. Hun skal bli min.
Ulrich! Ulrich! Ulrich!
- Hvordan ville De beseire ham? - Med en klubbe når han sov.
Men til hest med en lanse?
Da er han uslåelig.
Hei på deg.
- De er Sir Ulrich von Lichtenstein. - Ja.
De er min favorittridder. Når vi turnerer, er jeg alltid Dem.
Hva gjør De her i Cheapside? Det er ingen parade i dag.
Kan du bevare en hemmelighet?
Jeg ble født i Cheapside, rundt hjørnet der borte.
- Er det sant, Sir Ulrich? - Ja.
Jeg bor i det huset der.
- Hvor gammel er du? - Ni og et halvt.
Undres om du husker en mann, selv om han kanskje døde før du ble født.
Han var høy som en ridder. Han het John Thatcher.
Det er klart jeg husker ham. Han bor der fortsatt.
Iblant sitter han ved vinduet, men ingen vet hvorfor.
- Hva mener du? - Han er blind, sir.
Er det noen der?
Nettet er ikke klart ennå. Kom tilbake i morgen.
Hvem der?
En ridder.
Jeg heter Ulrich.
Ulrich? Jeg hører hvordan det navnet blir ropt på arenaen.
- Hva har De her å gjøre? - Framføre en hilsen til Dem.
- En hilsen fra Deres sønn. - Fra min William?!
Kom inn, sir.
Hva gjelder det? Lever han?
Ja... han lever.
Han har det meget bra.
Han ville De skulle vite...
...at han klarte å endre sin skjebne tross alt.
Og har han fulgt sine føtter?
- Har han endelig funnet hjem? - Ja.
- Far! - William, min sønn!
Jeg skulle gjerne truffet denne Wat, og Roland også.
Det kommer du til å gjøre.
Hvordan er det med kvinner? Har du en spesiell eller mange?
Det fins en meget spesiell.
Henne skulle jeg gjerne truffet.
Du kan ikke ha et tak som lekker, far. Det duger ikke for en taktekker.
Jo, om han er blind som jeg.
Jeg er en taktekkers sønn. Jeg skal reparere det for deg.
Jeg trodde han var død, men han har alltid vært så sterk.
Geoff og Jocelyn... Denne dagen blir bedre og bedre.
Er det noen som har dødd?
- Sir Ulrich von Lichtenstein. - Hva?
Adhemar... fulgte etter Dem i går kveld.
Til Cheapside. Han sier at han så Deres far.
Will, de ba meg vise fram adelsbrevet.
De akter å pågripe Dem på arenaen.
Et dusin soldater fra den kongelige garden. De stilles ved skampælen.
- Men jeg skal møte Adhemar nå. - Nei, De utgår.
Det er allerede notert.
Sadle hestene. De kan pågripe bagasjen, men ikke Dem.
Vent.
Så, hva syns De...
...nå når De vet hva jeg er?
Å vite hva De er, William, ville ta en livstid.
Det er jeg villig til å gi, men nå må De flykte.
- Flykt, så flykter jeg med Dem. - Jocelyn, jeg kan ikke flykte.
Jeg er ridder, og jeg skyr ikke faren!
En ridder i hjertet, men ikke på papiret! Det er det som teller.
William, jeg elsker Dem!
Jeg elsker Dem. Dem.
- Jeg vil ikke se Dem ved skampælen! - Men vil De se meg flykte? Nei!
Pokker ta din stolthet, William!
- Bare De kan ikke flykte! - Min stolthet kan de ikke ta fra meg!
Jo, det kan de, og det vil de gjøre. Det kan De skrive opp.
Men kjærligheten kan de ikke ta.
Og hvor skal vi bo?
I mitt skur?
Sammen med grisene om vinteren?
Ja, William, sammen med grisene.
De fattige kan gifte seg av kjærlighet.
Jocelyn, De vet ikke hva De taler om!
William, jeg ber Dem.
Flykt, flykt for kjærlighetens skyld.
Roland, vil De at jeg skal flykte?
- Og De, Geoff? - Ja, av hele mitt sprukne hjerte.
Wat, vi er vel ikke slike som flykter?
Jo...
...i dag er vi det.
Flykt, William.
Nei! Jeg akter ikke å flykte!
Jeg er ridder!
Gutter, dessverre er det ingenting som varer evig.
Vi får avslutte dette sammen.
De hører ikke hjemme blant ærens menn!
- Jeg er her for å tevle. - De er her for å bli arrestert!
Han som sikter mot stjernene-
- snubler ofte i et strå.
De har blitt veid.
De har blitt målt.
Og De holdt ikke mål.
Man taper enten det ene eller det andre... William.
I hvilken verden kunne De noensinne ha beseiret meg?
Gå, Roland. La dem ta meg.
Gud elsker Dem, William. Og jeg også.
Forsvinn! Spre dere!
Ellers banker jeg dere!
Ved Jesus Kristus og jomfru Maria sverger jeg på at jeg juler dere opp!
Jeg sliter dere i stykker og slår!
Jeg brekker beina på dere! Smerte! Stor smerte!
Vi er ille ute.
Hør etter!
Hør på meg!
Hvilket par vi er, hva?
Vi forsøker begge å skjule hvem vi er. Og ingen av oss lykkes.
Deres menn elsker Dem.
Om det var alt jeg visste om Dem, så ville det vært nok.
Men De går til angrep med Deres lanse når De burde trekke Dem.
Det er også ridderlig.
Løslat ham!
Han kan se ut til å være av enkel herkomst-
- men mine historikere har oppdaget-
- at han stammer fra en gammel, kongelig slekt.
Dette er mitt ord.
Og det kan ikke være tvil om det.
Nå vil jeg gjengjelde den vennlighet De en gang viste meg. Knel.
I kraft av den makt min far, kong Edvard, har overlatt meg-
- og foran alle vitner som er samlet her...
...slår jeg Dem til ridder...
...Sir William.
Reis Dem, Sir William.
Kan De tevle?
Min turnering er ikke avsluttet.
Er De i stand til å tevle, eller skal De strykes fra listene?
- Jeg er rede. - Jeg skal informere Deres motstander.
Finn hans skjold på listene med en gang.
Vær hilset prins Edvard!
Mine damer og herrer-
- og alle dere andre.
Jeg vil presentere Philippe de Vitrys sønn, sønn av Gilles...
- Er De sikker? - Ja.
Det er bare spunnet sukker og skokrem.
Det er en liten måltavle, Will, men sikt mot hjertet.
...den uforskrekkede erobreren av talløse kongedømmer:
Grev Adhemar!
- Herregud, jeg henter feltskjæren! - Roland... De er feltskjær nå.
Han har spisset den!
Kate, hjelp meg tilbake før tiden er ute.
Forbannede krek!
Kate, jeg får ikke puste. Jeg får ikke luft.
Som jeg sa, taktekker.
I hvilken verden kunne De noensinne ha beseiret meg?
En sådan plass fins ikke.
Hun er her, William. Sammen med Deres far.
Endre skjebnen...
Nå skal vi danse.
To lanser mot null. De må støte ham ut av sadelen eller drepe ham.
- De må ha rustningen på. - Jeg får ikke puste med den på.
Lanse.
Nei, jeg kan ikke gripe om den.
Pokker!
Fest den til armen.
Wat... fest den til armen.
Gjør som han sier.
Ærede publikum... Jeg fikk ikke tatt introduksjonen!
Men vær så vennlige, jeg ber dere, og lytt til den nå.
For jeg skal la mitt velsmurte munnlær hvile-
- og tale i klartekst.
Dager som denne er altfor sjeldne til å bli forringet med tom tale.
Så jeg må, uten ytterligere omstendigheter...
Unnskyld, milord.
Jeg vil presentere folkets mann!
Født kun et steinkast herfra, og nå står han her foran dere.
John Thatchers sønn:
Sir William Thatcher!
Det er Deres navn.
Sir William Thatcher. Deres far hørte det.
Lykke til, William.
William!
De er blitt veid.
De er blitt målt.
- Og det er åpenbart... - At De ikke holder mål.
Velkommen til den nye verden. Gud velsigne Dem-
- om det er det rette å gjøre.
William!
Ja!
Han vant!
Å, William...
- Jeg må nok skrive om dette. - Om prinsen og ridderne?
Om det hele. All menneskelig aktivitet kan omfattes av kunstneren.
Men kanskje ikke Deres.